Till minne av Rick Finkelstein.
För hundratals år sedan, under romarnas ockupation av Britannia,
var nordklanerna ett otämjbart folk,
och kejsar Hadrianus lät resa en mur rakt över ön
för att stoppa de blodiga attackerna och säkra kontrollen över landsbygden.
Även efter romarnas fall
står muren kvar.
Riddare från syd vaktar vallarna,
ännu rädda för det mystiska nordlandet,
där vissa klaner, med en vis krets druider i spetsen
nöjer sig med att arbeta jorden i fred,
medan andra drömmer om murens fall.
Må elden bära våra stämmor
mot stjärnorna som vakar när vi sover,
må andarna välsigna vårt fosterland,
må vi hedra den gamla läran.
Du höga himmel,
druider från varje klan samlas här för att finna svar
och förvissa sig om framtiden.
En fallande stjärna
ur Drakens stjärnbild.
Det här är ett bud
om att beväpna oss, korsa muren
och hävda rätten till de bördiga bygder som tillhör oss.
Håll den här säker i skattkistan.
Broder Brude,
ibland är tillräckligt gott nog.
Ska inte vi vägleda vårt nordländska folk?
Anfädernas formler måste användas i den goda sakens namn.
Jag tror inte att den här kretsen kan leda kelterna länge till.
Stjärnfallet kan förebåda en ny tid för kelterna.
En fredens tid.
Vårt folk vill inte längre slåss.
Jag har därför bett de bemålade om stöd.
Pikterna.
För att sporra klanerna till krig.
De kan vara mycket motiverande.
Jag tar
dig!
Sol och måne,
se er chans, byt plats i
druiders dans!
Vid månens ljus som styr all kraft
ska vi vägleda vårt folk
med blod
och järn!
Nå, era mesiga kräk!
Imorgon kommer de väpnare jag finner värdiga
dubbas till riddare
och belönas med ett silversvärd.
Detta blir er sista
stridsprövning.
Segraren
får sin del
av samlingarna.
Börja.
Alla kan inte bli riddare.
Du blir en god soldat.
Jag tar inte order. Jag ger dem.
Lägg manken till!
Ta ett svärd!
Äntligen blir det spännande.
Jag ska sitta vid riddarnas bord.
Behöver du alltid hjälp för att få upp spiran?
Jag har länge längtat efter att klå upp ditt beska nylle.
Ge upp, Gareth.
Jag ger inte upp.
Till slut gör du det.
Jag ger upp.
Snälla Gareth.
Sir Gareth.
Första dagen i månaden! Skattedags!
Betala!
Visa er aktning för sir Horsa.
Vad? Nej.
Jag ber er.
Här är era blodspengar. Må de göra er gott.
Se upp med språket!
Betala!
Mynt.
Vad nytta kan ni ha av en fattig mans mynt?
Tror ni muren är skydd nog mot vildarna?
Visa aktning.
Det är dags! Alla betalar!
De senaste månaderna har de rustat för krig.
Hur ska vi låta dem bemöta er dotter?
Gå in. Gå nu.
Vem trodde ni beskyddade garnisonen?
Du där. Din tur.
Gamle man!
Har ni lera i öronen?
Skattedags.
Affärerna går dåligt.
Folk är rädda, de har flyttat söderut.
Jag har sålt för lite.
Ni vet vad som gäller.
Måste jag påminna er?
Ni har öga för det här.
Tolv dagar av mitt liv.
Hur mycket av er själv har ni lagt ned i något?
Är han besvärlig?
Nej!
Jag visar bara vem som bestämmer.
Den känns lätt.
En del av dem hade inget.
Men de gör inte om det. Behåll min andel.
En väpnare som avstår sin andel?
Det var för att hedra er.
Mig hedrar man
genom att lyda order.
Ned på knä.
Lägre.
Är lukten bekant?
Stanken av fattigdom och enkelhet.
Varför vill du tillbaka dit, pojk?
Jag är inte längre en pojke.
Och jag vill inte tillbaka.
Jag vill bli riddare.
Du har kämpat så hårt för det här,
och är redo att kasta bort alltihop.
För vad?
Barmhärtighet.
Du behärskar svärdet, men blir dyr för mig.
Ta dina saker och ge dig iväg.
Du blir inte riddare.
Men jag har följt alla order.
Jag har oljat er rustning, skött om era hästar.
Det här är allt jag har.
Vad mig anbelangar är du skyldig mig hundra kronor.
Ta hit dem.
Då ska du få ditt svärd.
Du kan bli en av oss!
Du kan bli riddare.
Jag måste stjäla för att få så mycket.
Bara att sätta igång.
Svär vid ditt liv.
Jag svär mitt frändskap.
Svär vid ditt liv.
Jag svär mitt frändskap.
Mer riddare, mer krig.
Genomruttna allihop.
Sir Horsas riddare, res er!
Mitt tak må läcka,
men inte så här mycket.
Kom nu.
Mer soppa, Begilda.
Han är en vuxen man.
Legenden säger att när drakarna levde, var de människans tjänare.
Så lerkrus verkade bra.
Men ingen vill köpa.
Vem vill ta i en ödla så fort man blir törstig?
Det går bättre snart, ska du se.
Folk måste få något att tro på.
Fem år.
Hur lång tid jag har lagt ned på något?
Jag har putsat min mästares stövlar i fem år.
Vill du fortsätta med det?
Pesten tog mina föräldrar.
Prästerna gjorde sig snart av med mig.
Livet som väpnare var svårt,
men jag kände samhörighet.
Som riddare får man respekt.
Jag ska skaffa hundra kronor och få mitt svärd.
Jag ska inte vara fattig mer.
Där jag kommer ifrån säger vi:
"De fattiga är först med att lida och först med att hjälpa."
Det finns en ära i det.
Himlen gråter!
Vad är det här för svartkonst?
Det är ett tecken.
Ett tecken! Ett tecken!
- På vad? - En möjlig chans!
Se till att porten dubbelbevakas.
Kelterna kan ligga bakom det här.
Ja, sir.
Min far grävde gruvor i mark och berg, och han sa ibland...
Verktygen!
Han sa att ibland
låter himlen ett stenblock falla till jorden,
fullt av rikedomar.
Det är norr om muren.
Där finns bemålade köttätare överallt.
Du har rätt.
Men det finns guld vid regnbågens slut.
Jag gör det.
Lycka till.
När jag ser er ungdomar ränna runt i byn
undrar jag vad som blivit av vår son, om vi haft någon.
Jag hade gett honom det här halsbandet
att ge till sin käraste.
Du kanske kan ha nytta av det.
Salpeter.
Har varorna kommit?
Ja, sir.
Nu har jag en riddarlön att skämma bort dig med, min sköna.
Cuthbert.
Är det en riddare jag ser?
Nej, jag tog fel.
Bara en tiggare.
Utan pengar till mig.
Än.
På väg söderut,
på jakt efter en varm väg att dö på.
Ni tar fel som vanligt.
Jag ska norröver.
Över muren.
- Jag ser ingenting! - Ta fast honom!
Han har mitt svärd!
Sätt fart!
Han kommer undan!
Hjälp! Tjuv!
Han är uppe på muren!
Till utposterna!
Nu är det över för dig!
Lycka till bland vildarna!
Ni får äta upp det när jag återvänder med full penningpung
och en riddarorden att vänta!
Jag kan ta honom!
Spara pilarna.
De kommer äta hans lever till lunch.
Ingen kommer att minnas dig, Gareth!
Träd fram.
Tusen kronor om där finns hundra.
Det var som tusan. En drake.
Guld.
Tillbaka till trollkarlen!
Våga inte. Det är mitt!
Nej!
Belyst under natten, beskuggad var dag
min vilja är fullmånens heliga lag!
Bröder. Vårt främsta vapen är inom räckhåll.
Det är ett tecken! Ett tecken!
Det tog en timme att brygga!
Nog krävs det tålamod för att tillverka gift.
Gift?
Det är för att skydda mot sjukdom.
Vad är det här för ställe?
Kvarstoden av druidernas samlade kunskap.
De är våra profeter
och orakel.
Jag var lärling i den Vita kretsen,
jag förberedde sista prövningen
för att förtjäna min kappa.
Då tog Brudes skräckvälde över,
och druiderna dödades.
Brude.
Trollkarlen?
Jag måste hitta honom.
Han har drakens ägg.
- Ja. - De är mycket värdefulla.
Vem vet vad han kan göra med dem.
Men spar på krafterna.
Du får snart möta Brude,
nu när du är på vår sida.
Jag är bara på min egen sida.
Säkert?
Se här.
Druiderna förutspådde att ett lyckosamt förebud skulle visa sig på himlen.
Så har skett.
En drake har återvänt till oss,
och den förde dig med sig.
Den räddade ditt liv.
Du har blivit utvald.
Ett tecken.
En drake kunde ibland
dela sitt hjärta med en människa i nöd som förtjänat dess aktning.
Du försvarade drakens ägg.
Kan det vara farligt?
Jag vet inte. Jag är bara lärling.
Jag övar på formeln som lossar knutar.
Knutarna ska försvinna.
Jag har också varit lärling.
Väpnare.
Innan du blev riddare.
Ja.
Jag visste det!
Som du hanterade svärdet.
Och stod emot vildarna.
En riddare av gamla läran.
Gamla läran?
Merlin, den första druiden,
höll sig med drakar för över 400 år sedan.
De hjälpte kung Arthur att skapa fred över hela ön.
De första drakarna lärde riddarna en hederskodex.
"Riddaren svär sitt ädelmod.
"Hans hjärta känner blott dygd.
"Hans svärd..."
Resten är oläsligt, det står bara "hans svärd".
Försvarar de svaga.
Du kan den.
Ja.
Vi läser den varje dag.
Lorne. Är murklättraren vaken?
Murklättraren?
Det där är Rhonu.
Ska jag ge dig ett råd?
Nicka och säg ja.
Sydlänningen skulle hållas bunden.
Stanna där!
Rhonu, han kan hjälpa oss.
- En riddare som draken räddade... - Det är han inte.
Jo, och jag har ingenting emot er.
Släpp förbi mig så ska jag ge mig av.
Döda honom
om du tror det hjälper.
Vänta!
Vi hjälper dig att hitta Brude.
Tänk om han kan hjälpa oss?
Om han kan få draken att slåss på vår sida?
Inget gift.
Min morbror och jag skar ned ytterligare fem kroppar.
Brude har tvingat alla att gömma sig
och hängt alla välbyggda män som inte tagit värvning för honom.
Vi vill bara leva i fred.
Men mellan honom och er förbannade vägg...
Lorne säger att den där varelsen räddade dig.
Stämmer det?
Föll en drake från stjärnorna?
Och nio ägg.
Hur kan du övertala den att slåss för vår sak?
När drakarna levde
tjänade de människan.
Riddarna hade ett särskilt band till dem. Vi är utvalda.
Sydlandssmörja.
Ödet sammanförde mig med draken.
Kanske ödet vill att vi gör gemensam sak.
Ur varje snara
tar jag en tråd som jag tänker skjuta Brude med, i de dödas namn.
Den här är för min mor.
Visa oss draken.
Den här vägen.
Jag känner honom!
Den rör sig.
Mitt hjärta.
Och ditt hjärta.
Är ett och samma hjärta, eller hur?
Jag, Gareth.
Jag, stark.
God. God människa.
De andra, vildar. Onda.
Hemska, elaka, illaluktande...
Jag delar hjärta med byns dåre.
Kan du tala?
Och du är en hane.
Men du lägger ägg.
Var inte fördomsfull. Äggen är inte mina.
Jag vaktar dem.
Jag menade inget illa.
Jag visste inte att drakar kunde tala.
Det kan vi inte.
Åtminstone inte så här.
Du gav mig det här.
När våra hjärtan gick samman, fick jag plötsligt ord i munnen.
Har du något namn?
Hemma heter jag Hissyoxyillammochogannatoss.
Så...
Kanske något enklare?
Jag vet. Du är en drake.
Kanske Drago?
Drago.
Det duger.
Varför räddade du mig?
För din barmhärtighet.
Smådrakarna sitter i sina skal.
Utan en tanke på dig själv
räddade du dem.
Gareth. Fint!
Det går bra. De är vänner.
De är vänner.
Jag, människa.
Du, drake.
Jo tack, jag vet det.
Den kan tala!
Ett vittne
till hur en drake och en riddare
delar samma hjärta.
Riddare?
Du?
Ja.
Sir Gareth.
Bra. Det kan behövas för att rädda äggen.
I fel händer kan de orsaka stor skada.
Följ med mig.
Varför flyger du inte ned och bränner upp dem?
Se här.
Skynda er! Den kommer!
Håll elden vid liv.
Ni hörde! Medvind!
Jag tar en tunga för var och en som slocknar!
Trollkarlen har förbannat mig.
I dagsljus eller ljuset av facklorna blir jag spöklik.
Om ni släcker några facklor
kan jag ta tillbaka äggen, göra min plikt och uppfostra drakarna
till människans vänner.
Om du får tillbaka äggen,
hjälper du oss då att bekämpa vildarna?
Med glädje.
Inkräktare!
Var redo!
- Olja! - Ge fyr!
Snart, mitt barn.
Du ska få se vad som väntar dig.
Målningen döljer inte din riktiga hud.
En sydlänning?
Så långt hemifrån.
Varför har du tagit dig över muren?
Är du spion?
Gillar du mina skatter?
Jag bad
att profetian skulle ge mig en drake
att ha till min egen.
Res dig inte.
Men nio?
De kommer att växa upp med mig som enda herre,
och när vingarna vuxit sig starka
kommer de att flyga över muren
och sätta samma skräck i ditt folk som de satt i mitt.
Bind honom vid trädet.
Så här går det för den som sätter sig upp mot månens krafter!
De delar varandras smärta.
Vatten!
Förbundna,
som Merlin sa.
Om du dör
dör också draken.
Så värdefull.
Brude har utsett månen till sin andliga ledare.
När ebben kommer, i gryningen,
är hans kraft som svagast.
Sov nu, Moder Måne.
Runda din kropp över nattens svärta.
Kom. Vi ska jaga.
Jag kan framkalla en dimma
så tät att ni inte syns,
och ändå så naturlig
att ingen anar att jag ligger bakom.
Bäst att ni är värda hundra kronor, annars steker jag er.
Lorne.
Här.
Jag vet hur man gör.
Jord och vatten,
svartaste kladd,
vatten och luft,
vit dimmig vadd.
Vit dimmig vadd!
Vad är det här?
Trolldom!
Det kommer från träden!
Ta er samman!
Ur vägen!
Jag tar det där.
Ta emot!
Det krävs mer än lite rök, pysen.
Stanna. Vi väntar in min morbror.
Vi borde fortsätta så långt vi kan.
Där jag kommer ifrån utnyttjar man det försprång man har.
Vänta!
Lorne!
Är du skadad?
Trolldom har sitt pris.
Även när den utförs rätt.
Här, res dig.
Ju yngre du är,
desto mer tär den på din energi.
Drago.
Tack för att du räddade dem.
Dagsljuset svider.
Jag måste hålla mig i skuggan.
Såg du det där?
Han hoppade.
Vilken nytta har man av en drake som förlorar kraften i solen?
Vi har satsat allt på honom.
Kan du bryta förbannelsen?
Jag är inte edsvuren.
Men jag kan kanske läsa på.
Har du hittat någon utväg?
Vi har lite tid på oss tills de fångar in hästarna,
men de kommer att lemlästa hela dalen för att hitta dig.
Nej, Brude följer efter äggen.
Jag åker söderut med dem, så styrkorna dras härifrån.
Så kan du samla alla som gömmer sig
till motstånd.
Åk söderut så kommer du till muren om tre dagar.
Norröver är det längre väg.
Om du inte har tänkt ta alla äggen själv.
Nej. Jag kommer fortare fram där jag redan har varit.
Dessutom är jag riddare.
Jag är utvald. Draken litar på mig.
Visst.
Då blir det söderut.
Men Brudes män tillfångatar slavar i bergen.
Vi måste vara försiktiga.
- Vi? - Ja, jag följer med.
Lorne kan läsa på under resans gång.
Beväpna varje stridsduglig man,
och kom sedan söderut så tar vi Brude vid muren.
Rhonu, resan blir svår, det blir inte mycket sömn.
Ser jag ut att ha levt ett bekvämt liv?
- Jag förbjuder det. - Förbjuder?
Jag värnar om din säkerhet.
Är det fel, kanske?
Kände du inget när du rörde vid mitt hjärta?
Nu åker vi.
Hon tar sig, eller hur?
Som ett kärvt vin.
Svaret är nej, förresten.
Det är inte fel att du vill beskydda mig.
Skratta du bara.
Tror du verkligen att en kelt kan fatta tycke för en sydlänning?
En man är väl alltid en man?
Det må så vara,
men hans fosterland avgör hans natur.
Det är vår övertygelse. Innanför muren.
Innanför? Utanför menar du.
Nej, det här är innanför.
Andra sidan är innanför. Det här är utanför.
Ni byggde muren för att stänga in oss.
Som djur i en bur.
Den byggdes för att hålla er ute, som monster utanför porten.
- Det var inte jag som byggde den. - Och jag är inget
monster.
Jag kunde ha valt mina ord bättre.
Vad i helskotta var det som hände?
Jag höll bara i det.
Det var inte meningen.
Fram till att de kläcks kan drakarna inte kontrollera elden.
En del av dem kanske inte överlever resan.
Jag vill ha sydlänningen i livet!
De måste ha hört ljudet.
Vi måste ta av från vägen. Till fots. Vi håller oss till bruten mark.
Ge mig äggen.
Långsamt.
Så ja.
Försiktigt.
Så ja.
Det finns en grotta längre fram.
Gareth.
Vad ser du?
En skugga.
Jag känner formen.
Ja. Brudes svartkonst har öppnat skuggorna för mig,
och genom våra hjärtan, även för dig.
Kom. Jag ska visa hur det går till.
Ska jag bära dig över tröskeln?
Den som kan hoppa mellan skuggor kan färdas mycket snabbt.
Som växande vingar!
Drago! Vänta!
Steg ett: Se skuggorna som dörrar.
Använd fantasin.
Förstår du? Varje skugga är en portal.
Försök nu.
Hoppa heter det, inte stå.
Skratta du bara, din ödla.
Steg två: Välj ut en skugga att gå ut genom.
Steg tre: Fokusera och tänk bort allt som stör.
Följ efter mig.
Hoppa, hoppa, hoppa!
Hoppa!
Hoppa, hoppa, hoppa!
Hoppa!
Du klarar det!
Koncentrera dig!
Hoppa!
Du har nog inte ärvt mina egenskaper.
Eller så är det Rhonu som distraherar dig.
Hon verkar tycka om dig.
Du är tokig.
Tänk på hur hon pikar dig.
När en hondrake hittar en värdig hane slår hon honom med svansen.
Vi får hoppas att människorna inte tar efter det.
Du tycker om henne också.
Nej.
Vi blir allt närmre knutna till varann.
Först var det smärta och sorg.
Nu kan jag känna ditt hjärta bulta när hon är i närheten.
Vi har en blodtörstig trollkarl efter oss. Klart hjärtat bultar.
En riktig riddare kan träna hårt utan att tänka på annat.
Jag har tränat i åratal, din babblande sadelväska.
Hur vågar du? Här får du.
Du är fördomsfull igen.
Pansar.
Känner du ingenting?
Det kittlas lite.
Kul att se att du får tillfälle att spela pajas.
Kom.
Lorne har hittat något.
Den heter helt enkelt Trollkarlens förbannelse,
en förslavande besvärjelse.
Offret följer druidens order, men bara nattetid.
I dagsljus blir de svaga, värdelösa.
Allting har ett pris,
även för en trollkarl som Brude.
Titta.
Förbannelsen vinner sakta kraft.
Men vid fullmåne
förlorar offret sin egen vilja.
Drago kommer att stå på Brudes sida.
Om två dagar.
Kom hit.
Är något fel?
Jag drömde om de stordåd drakarna uträttar åt människorna.
Så kände jag att förbannelsen fick ny fart.
Ont begär kan krossa drömmar likaväl som hjärtan.
Två dagar kvar till muren.
Och för Drago.
Vad hette hon?
Begilda.
Är hon vacker?
Har hon fött barn?
Du får fråga hennes man.
Vad gör ni för otyg på andra sidan muren?
Du missförstår mig.
Hon är en gammal dam som varit vänlig mot mig.
Vad skönhet beträffar
har jag sett mer av det på den här sidan muren.
De har varit här.
Rester av en eld.
Fruktan.
Vi närmar oss.
Rör på påkarna!
Ned med er.
Framåt, din fähund!
Jag känner till den klanen.
En del är kusiner från gårdar i öster.
Fem väktare.
Vi kan befria dem.
Är du inte klok? Vi måste fortsätta.
När de har gått förbi kan vi fortsätta över åsen och in i skogen.
Äggen är allt som betyder något.
Vad som betyder något är att befria mitt folk.
- Här. - Försiktig.
Gör som du vill.
Jag hjälper dem.
Rhonu, vänta.
Hör på.
- Du kunde ha försökt stoppa henne. - Jag?
Du är ju riddaren med den glänsande rustningen.
Är vi på väg?
Fortsätt, sa hon.
Det är rakt söderut efter skogen.
Sir Gareth. Jag har sett dig strida.
Du kan ta dem.
Hon är ensam.
En drake är redan förlorad, vill du döda allihop?
Fortsätt! Framåt, sa jag!
Bunden knut
stå mig bi,
lös dig ut
gör dig fri!
Vi är fria!
Lorne!
Vi är fria!
Gareth.
Riddaren svär sitt ädelmod.
Se!
Jag är tillbaka!
Belyst under natten, beskuggad var dag, min vilja är fullmånens heliga lag!
Alla kommer inte levande ur det här.
Offra det ni måste.
Skjut! Skjut!
Skjut!
Genom din egen skugga! Vilket mod!
Sydlänning!
Förblindad av kvinnfolk!
Kyss hennes hals medan chansen finns,
snart hänger den som på hennes mor.
Vänta.
- Kom. - Nej!
- Kom nu. - Nej!
De är för många. Kom.
Läran.
När Drago återfick formen, var det tack vare dig?
Mig? Hur då?
Du försvarade läran.
Du återvände.
Jag vill minnas att det var just då Drago visade sig.
Ni delar känslor, smärta.
Kanske känner han även ditt ädelmod.
Hur känns det?
Att se hem?
Jag kan bara se en mur.
Imorgon kommer vi att vara fångna mellan muren och Brude.
Din morbror hinner.
Han rider mot en säker död om Brude lyckas ta kontroll över Drago.
Murens män tillmötesgår en riddares önskan om beskydd,
eller hur?
De är alltid tillmötesgående.
Jag vet var vi kan söka skydd.
Druidernas krets,
där jag skulle få min kappa.
Inte längre.
Förbannelsen blir allt starkare. Jag kan inte röra mig.
Du måste kämpa emot.
Brude är en mäktig trollkarl, det kommer jag aldrig att bli.
Jag vet inte hur jag ska bryta förbannelsen.
Jag försätter er alla i fara. Ni måste härifrån.
Vi behöver dig.
Jag vägrar bli en slav.
Hellre tar jag mitt eget liv.
Och mitt?
Nej!
Det måste finnas ett annat sätt.
Rhonu har rätt.
Jag kan inte ta ditt liv.
Man måste göra sina egna val.
Jag har inte tackat för att du delade ditt hjärta.
Och jag har inte bett om ursäkt
för att jag tvivlade på
att du var en sann riddare.
Det är dags.
Kommer jag fortsätta känna ditt hjärta?
Vad ska jag göra?
Vad händer nu?
Respektera läran, som alla riddare.
Jag är ingen riddare.
Jag har aldrig varit en.
Jag vet inte ens vad en riddare är längre.
På andra sidan muren
finns ingen lära.
Bara grymhet.
Förlåt.
Gareth,
om du vore en sann riddare,
skulle din makt stötta de svaga,
din stämma enbart tala sanning.
Om det här är min sista gryning i frihet
så är jag glad att du finns vid min sida,
min vän.
Nu gäller det.
Vi kan inte springa längre.
Håll er gömda.
Vänta! De skjuter om de ser oss.
Murens män, var hälsade!
Det är jag! Gareth! Skjut inte!
Skjut inte!
- Man i antågande! - Skjut inte!
- Till utposterna! - Det är jag!
Kalin, det är Gareth!
Jag är tillbaka från norr!
Kalin, öppna porten.
Närsomhelst kommer hundratals vildar att komma genom träden...
Vad har vi här?
...under ledning av en grym och mäktig trollkarl och en drake.
Ni kommer inte skratta när de slår till.
Så du är tillbaka! Inte tomhänt, hoppas jag.
Ett drakägg av guld.
Vad gör han?
Visar sitt sanna hjärta.
Gareth! Vänta!
Nej!
Skyttarna redo!
Nej, vänta. De är med mig.
- Ge eld på min order. - Titta!
Du hittade alltså ett sätt att betala för din riddarorden.
Utvald, sa du?
Jag vill inte ha den längre.
Öppna portarna.
Du måste tro mig.
Jag vill bara hjälpa er.
Öppna porten!
Fortfarande i dåligt sällskap.
Men du har fullföljt det jag bad om.
För den här fantastiska skapelsen
borde jag dubba dig.
Men med tanke på att du har lett en, hur säger man,
en mäktig trollkarl till min mur,
måste jag neka dig orden.
Välkommen,
mitt lilla husdjur.
Ikväll blir du min i kropp och ande.
Ingick det här i planen?
Han har lett oss i döden.
Och du, druid. Du sa att han kunde befria oss.
Vad väntar de på?
Dårarna har glömt sina stegar.
De kommer inte över muren.
De väntar på månen!
Väntar på Drago.
Om vi är kvar här när han går till attack, blir det aska av oss.
Jag kan befria Gareth.
Men reptricket fungerar inte
för han är fastkedjad.
Det här är inget reptrick.
Jag har hört att er kung kalasar på varenda varelse som går, flyger eller simmar.
Det ska stå honom dyrt att förtära sådana rariteter.
Nu, mitt barn.
- Stridsklara! - Stridsklara!
Sol och måne, se er chans.
Byt plats i druiders dans.
Lorne? Hur...
Upp på muren, era fegisar!
Ät!
- Ta strid! - Ta strid!
Vi har förlorat honom.
Drago är borta.
Vi har förlorat allt!
Det bästa vore att skjuta en pil rakt genom ditt och hans hjärta.
Döda mig om du vill.
Men det enda goda i Drago finns här inne!
Han delade sitt hjärta med mig innan förbannelsen föll.
Vad ska du göra? Ge tillbaka det?
Jag ska göra som läran påbjuder.
Framåt!
Vi har förlorat draken!
Jag har lett er till slakt!
Vi är så nära nu.
Jag ser andra sidan av muren!
Attack!
Ta vad ni kan.
Räkna inte.
Stängt för affärer.
Fortfarande ute efter ett silversvärd?
Det här duger.
Ut.
Så går det när man faller för vildar under ens värdighet.
Nu blir det ingen förlikning.
Riddaren svär sitt ädelmod.
Den gamla ramsan?
Det är bara poesi.
Det är mer än ni någonsin har lärt mig.
Vore det inte för de orden skulle jag fortfarande stjäla från fattiga.
Och du skulle fortfarande
ha huvudet kvar!
Mitt svärd ska försvara de svaga.
Något har jag alltså lärt dig?
Här är din sista lektion.
De gamla lärorna har vi sålt ut för länge sedan.
Riddaren är värd det han drar in!
Sikta på frontlinjen.
Håll armbågen högre.
Lär ni er inget här?
Bättre.
Livet tar märkliga vändningar.
Jag överger dem inte.
Våra hjärtan känner blott dygd.
Modig flicka.
Visa mig drakäggen så slipper du snaran.
Rhonu!
För min mor!
Spring! Spring!
Gareth!
Förbannelsen är bruten!
Ni räddade mig!
Bydåren slår tillbaka!
Jag kan bara se en riddare.
Sir Gareth.
Druiden lever! Ta honom!
Gareth?
Det verkar ha fungerat.
Du har förtjänat din kappa.
Gareth!
Släpp inte taget, Rhonu.
Vi klarade det.
Vi vann.
Gareth.
Nu har vi verkligen något gemensamt.
Låt idag bli början på en ny era.
Med drakarnas visdom och den gamla lärans hjälp
kan vi lägga av oss vapnen och förenas i fred.
Sir Gareth!
Det här är hädanefter Drakens port,
och den ska alltid stå öppen för båda sidors folk.
Är jag utvald nu?
Man måste göra sina egna val.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com
- Välkomna. - Hej.
Får det lov att vara en drakmugg i guld, sir?
- Den. - Den?
- Ja. - Den är bäst.
Bara en. Den?
Okej.
Välkomna. Ett drakkrus, kanske?
Swedish